Varenda unge kan texten till sången.
"Fotbenet sitter ihop med skenbenet."
Du är vacker.
"Skenbenet sitter ihop med knät."
Men på läkarlinjen lär man sig att det är lite mer invecklat än så.
Jag försöker älska dig. Varför hindrar du mig?
Skaffa barn? Vi diskuterar inte hämtmat nu!
- Cristina, jag ber dig... - Jag säger nej!
- Men sångtexten stämmer. - Det gör ont att älska dig.
Allting sitter ihop.
Jag darrar fortfarande. Gör du sånt här varje dag?
- Fast inte på helgerna. - Med ditt jobb hade jag varit alkis.
I min bransch ser man inte med blida ögon på alkoholister...
Oj, snyggt.
Det är därför jag aldrig skulle kunna bli kirurg.
Tack ska du ha. Nu ska jag hem.
Bara en till.
Det är det minsta jag kan göra.
- Och vad hände sen? - Cristina...
- Vad ska det här vara bra för? - Det här kan aldrig bli bra!
- Men Cristina... - Säg inte mitt namn hela tiden!
"Fotbenet sitter ihop med skenbenet. Skenbenet sitter ihop med knät."
Jag vill göra allt bra igen. Jag kan göra vad som helst -
- men nu ber du mig att göra dig illa.
Att plåga dig med detaljer...
...om hur du låg med nån annan.
Och om man tar bort en del...
Jag vill veta alla detaljer.
Om du vill göra allt bra så måste jag få veta hur det gick till.
Då rasar resten samman.
Du har sett ett 7,5 cm långt bukaorta- aneurysm på en 85-åring. Kör!
Kärlröntga och bedöm patienten för ett endovaskulärt ingrepp.
- Nej. Du har dödat patienten. - Det har jag inte alls.
Jag satte en stent för att undvika bristningar, så han är inte död!
- Han är död. - Nej!
Jag undvek en större operation och använde en icke invasiv metod.
- Han är inte död. Varför stannar vi? - Vi är klara.
- Jag har ju inte dödat honom! - Nej och du pallar trycket.
Så du är redo för sluttentan. Torresmetoden funkar.
Så jag ska hem till min fru. Jag är less på att dra barnvagn i gryningen.
- Vad ska jag göra, då? - Du kan pyssla med ditt, Grey.
Okej, missförstå mig inte, för det är jätteskönt...
Men så här dags brukar du dricka kaffe med Cristina -
- och klaga på sakernas tillstånd.
Du brukar hänga med Yang nu. Vad har hänt?
- Inget har hänt. Ska jag sluta? - Nej. Jag undrar bara vad som hänt.
Tusan också!
"'Att vara framgångsrik är en vana.' Aristoteles."
Vad är det här, Avery?
Borde jag plugga till tentan, menar ni? Det tycker jag också.
Gott! Hunt kostar på.
Som chef tycker jag att goda bakverk ingår på alla möten.
- "Som chef"?! - Vadå?
Bara lugn. Dr Hunt och dr Yang har influensa.
Jag är ställföreträdande chef när Hunt är borta.
Vi vet inte hur länge.
Vad ska vi ta upp i dag?
Få se nu. Har dr Hunt bett er axla chefsrollen?
Er? Mark Sloan?
Ja. Några fler frågor?
Det var bra. "Att vara framgångsrik är en vana."
Jag har bokat bord på Jane's, med alla lampor. Det är helt nytt!
Det är romantiskt. Det är ju damkväll,
men jag har jobbat så.
- Jag vill vara på ett vackert ställe! - Javisst.
- Toppen! Pratar jag för fort? - Ja, men det gör inget.
Ursäkta, men det är så tyst och tomt hemma. Jag har druckit mycket kaffe.
- Då ses vi på damkvällen sen! - Vad var det där?
- Jag har lovat henne en damkväll. - På en tjejbar? Är det så bra?
Nej, inte en sån damkväll, utan en kväll för Teddys skull.
Ska bara vi lesbiska mammor och en änka gå på jätteromantisk restaurang?
- Bailey! - Vadå?
Jo, Teddy som är så ledsen vill ha en tjejkväll.
- Nej, damkväll. - Glöm det.
- Vi måste ställa upp när hon ska ut. - Hon har ju er två.
Det räcker fint.
Hon har valt ett romantiskt ställe.
Om du vore änka, skulle du vilja sitta med oss i romantisk belysning?
- Ni får bjuda. - Vi kan väl alla bjuda vår kära vän.
Hon är ju änka...
- Ja ja, vi bjuder väl då! - Vi ses.
Jag kommer med goda nyheter, Neil.
- Har ni ändrat er angående dödshjälp? - Vi har hittat en donator.
- För alltihop? - Ja.
Jag älskar er, dr Webber, men ni har vägrat dansa med mig förr.
Ja, några gånger, men nu bjuder jag upp på nytt. - Dr Grey.
Neil Sheridan, 62, korttarmssyndrom efter en tunntarmsoperation.
Han har drabbats av leversvikt.
Nu behövs ny tunntarm, tjocktarm, buk, pankreas och lever.
Alltihop från en enda kille. Sånt hittar man inte på nätet.
- Vi har bokat in operationen i dag. - Det tror jag när jag ser det.
- Ska jag ringa och be familjen komma? - Nej, vännen.
Familjen kom och tog avsked de första två gångerna.
"Vi älskar dig, vi kommer att sakna dig." Det var rart.
Men nu har jag hört det. Jag sa att det inte behövdes nu.
Okej. Säg till om du ändrar dig.
Ja då. Fast det kommer jag inte att göra.
Var har du varit?!
Hunt och Yang är sjuka i dag, och Sloan är chef och jag är chefsslav.
Fråga igen, Kepner.
- Ingen urinavgång, knöl vid uretra. - Cancer i uretra.
Jädrar, jag stötte på det i fjol. Vi strålade och opererade.
- Nej, förresten, var det cellgifter...? - Ektopisk uretär. Kanske.
Jag var med vid ett sånt ingrepp, men jag minns inte metoden.
Det låter som divertiklar.
Ablation kan vara bäst för att slippa fistlar.
- De frågar inte om avancerad urologi. - Jag kan sånt p.g.a. Torresmetoden.
Du får plugga med Torres, men vi är körda.
Hoppas du är glad när vi får idka gratisvård i köpcentret.
Jag kommer inte ens ihåg mina riktiga fall längre.
- Jag är körd! - Yang är körd.
- Det är tenta snart, hon är sjuk. - Allt är bra med Yang.
Ren begåvning hjälper inte. Tentan är en konstruktion som...
Cristina kommer att klara sig bra!
Vad ska det tjäna till?
- Jag vill veta. Jag har rätt... - Nej, det har du inte alls!
Jag som din fru har rätt att veta vad du gjorde!
Jag vägrar. Jag tänker inte berätta alla detaljer.
- Jag var otrogen. - Ja.
Jag vet att jag har gjort nåt fruktansvärt.
Men jag tänker inte dra alla mina synder så att du får racka ner på mig.
- Stick, då! - Vill du att jag ska gå?
- Ska du svara?! - Meredith ringer igen.
Om jag inte svarar så kommer hon hit. Vi har ju influensa...
- Hej. - Hur mår du?
Ingen fara, det är bara influensa.
Jag kommer över, det kan vara nåt allvarligare.
Nej, det är lugnt. Det är bara influensa.
- Är Owen hemma? - Ja. Han är också sjuk.
Ja, säkert...
Cristina... Vänta!
Cristina!
Ska jag stanna kvar eller gå?
Det är ditt beslut.
Det var dagen efter vi hade slutat i terapin.
Och vi träffades på sjukhuset.
- Ja, vi har det bra. - Ja.
- Jag borde vara din människa! - Var det, då!
Var min människa då, Owen! Var min jäkla människa!
Var min människa.
- Kvinna, 29 år. Trafikolycka. - Traumarum 1!
Lågt tryck på plats. Fick 2 l dropp.
Ta akutprover, förbered ultraljud.
- Hade hon sällskap? - Ja.
Vad hette hon?
Ärligt talat... Jag kommer inte ihåg.
Chefen.
Det står: "Lunch med chefen." Skriv "Tugga med chefen", det låter bra.
- Man får sitta och tugga med chefen. - Var det allvar?
Folk måste få ventilera småsaker innan de växer sig stora.
Jag tar chefsrollen på allvar. Skriv in "Tugga med chefen" på schemat.
Dr Shepherd och dr Warren.
- Hur mår ni, mr Cooper? - Jag kunde döda för en hamburgare.
Jason Cooper. Man, 29 år, med juvenil artrit.
Sammanväxningar i käkbenen samt i kotorna C2, C3 och C4.
Han har bara fått sondmat i åtta månader.
När vi har satt in titanproteserna i käkarna
kan ni äta hamburgare snart.
Vi får talas vid utanför.
Vi ska inte operera.
Påfrestningen på ryggen när han ligger blir för stor.
Och man kan omöjligt intubera honom orotrakealt.
Nasotrakealt går bra, men om nåt tillstöter
är han för orörlig.
- Vad rekommenderar ni? - Vi senarelägger operationen.
Dr Avery, vad talar för en snar operation?
- Patienten har en abscess i svalget. - Som kan ge sepsis eller endokardit.
Infektioner som dödar. Tänk ut hur vi skulle kunna operera honom.
Vad skulle jag komma på före kl. 15?
- Anta den. - Hur sa?
Ni brukar klara det omöjliga. Anta utmaningen, Shepherd.
Jag tror på er. Anta den!
Hej då.
Blir ni beordrad av Sloan nu?
Hallå där! Ni får inte ta med er dem!
Jag ska bara kopiera dem och lägga tillbaka dem.
Har ni inte hört talas om sekretess? Ser ni nån kopiator här?
Journalerna är skyddade. Man får inte kopiera dem eller ta dem härifrån.
Jag går femte året och pluggar till tentan.
- Jag måste läsa om äkta fall. - Läs på, ni!
Men de får bara lämna det här rummet lagrade i ert minne.
Ja.
- Varsågod. - Du! Har du mycket att göra?
Hur så? Är det sköldkörteloperationen?
Det är ju nytt för mig, och man kan få se en tyreotoxisk kris. Jättecoolt!
Ja, kanske det... Du har ju fotografiskt minne.
Hur funkar det?
- Ska jag lära mig de här utantill? - Ja.
- Allihop? Det tar evigheter! - Påhittade frågor räcker inte.
- Vi måste få frågor om äkta fall. - Jag har ronder och eftervård.
När Karev och jag är färdiga specialister
får vi fördela ingrepp.
Vill du stöta dig med oss?
- Nej. - Just det.
Toppen! Vad kul att du ska plugga med oss.
Du får titta på matchen i kväll.
Jag måste gå på nån tjejkväll som Callie och Arizona fixat för Teddy.
Fast det är väl bra.
Då slipper jag höra: "Den här matchen är unik."
"Slå dig ner i fem minuter och ta in hur vackert..."
Ditt och mitt schema har krockat i två veckor nu.
Tucker är ju hos sin pappa, så jag hade inte tänkt titta på matchen.
Jaså, inte?
- Nej. - Vad tänkte du göra?
Jag skulle kunna säga det högt, men det passar sig inte på jobbet.
Så jag tänker det, bara.
Jag ska dra mig ur tjejkvällen...
- Här är donatorns röntgenbilder. - Bra, få se!
Hela tarmpaketet ser bra ut och pankreas är fin.
- Titta på levern där. - Det är nog en tumör.
- Då kan han inte donera. - Fast det kan vara godartat adenom.
Två donationer har ställts in. Han dör snart utan lever.
Vi kan ta bort den.
Man brukar inte operera donatorer, men det borde fungera.
- En jättebra idé. - Ska patienten få sjuka organ?
- Då får han cancer. - Vi borde i alla fall testa tumören.
Jag håller inte med.
Ifrågasätter ni dr Webbers kunnande?
Dr Bailey.
Ifrågasätter ni ett beslut som fattats av kirurgenhetens chef?
Ring och säg att organen är obrukbara
och sätt upp mr Sheridan på listan.
Vi har satt upp er på listan igen. Nya organ kan komma när som helt.
Ge er, dr Webber.
Både ni och jag vet att jag inte lär få se gryningen i morgon.
Och jag får inte uppleva
att nån annan stackare tar ner skylten.
Ska vi ringa några anhöriga åt er? Era systrar eller vänner?
Knappast! Tack och lov att min familj slipper det här.
Det är som med Lucy och fotbollen, men det gäller mitt liv.
De skulle bli ännu mer knäckta än de två förra gångerna när de tog farväl.
Vi är helt ensamma här i världen, vännen.
Den som påstår nåt annat ljuger,
eller så vill de sälja nåt.
Och ni, ni är den bästa läkare jag nånsin har haft.
Så var inte för hård mot er själv på grund av det här. Nu är det slut.
Ni gjorde allt ni kunde.
- Nej. Det gjorde jag inte. - Sir...
Bailey, tanken att operera var bra.
Organen ska kunna passa.
Donatorn ligger i respirator. Hjärta och lungor tas först i eftermiddag.
- Men dr Sloan sa... - Jag kan prata med honom.
Chefer måste fatta svåra beslut.
Webber vet det, det ingår i jobbet.
- Vem ska jag träffa först? - Ingen.
Om det hade stått "Tugga med chefen" skulle folk ha kommit.
- Har ni nåt att tugga om? - Jag vill gärna plugga till tentan.
Nej.
Kan vi prata om Jason Cooper?
Varsågod, det är ledigt här.
Jag kan göra ett skumplaststöd för nacken
som underlättar andningen.
Det är en bra idé. Men ni kan bättre.
Om det är av skumplast kan man inte rätta till det under operationen.
- Vet ni...? - Han ska opereras klockan 15.
Och Jason Cooper måste kunna andas. Anta utmaningen, Shepherd.
Jag måste avboka damkvällen.
- Men du behövs! - Jag kan inte komma.
Ben och jag ska gå på danskurs i kväll.
- Salsa! - Ska du och Ben dansa salsa?
- Nej, du vill bara hem och ligga. - Salsan har varit inbokad länge!
Tyvärr, ni får klara er själva.
Länge var ordet...
- Jag är strax klar. - Inga av mina journaler är med!
Lexie, kan du titta på mina journaler också? Säg ifrån annars.
- Jo då, det går bra. - Nej!
- Jag var först. - Prioritera de här, Lexie.
- Du har ju Torres. - De är Cristinas!
- Hon behöver hjälp! - Inte alls!
Sch!
Man kan inte kompromissa.
Man kan inte skaffa ett halvt barn!
Vi lever som du vill. Du får allt du vill hela tiden!
- Jag insåg inte att det var så sent. - Inte jag heller.
Ja...
Jaha...
God natt.
God natt. Tack igen för att du räddade livet på min vän.
Det är ju mitt jobb.
Kyss mig.
- Jag är full. - Kyss mig ändå.
- Jag är gift. - Och...? Kyss mig ändå.
- Jag kan inte. - Jo då...
Du ställer allt till det.
Kom igen... Kyss mig ändå.
Du måste hjälpa Cristina och Hunt.
Zola! Zola!
Påstå inte att inget är på tok. Yang har aldrig varit sjukskriven.
Om Sloan vore chef skulle jag bli galen.
- Jag kan inget göra. - Kom igen.
Jag kan inget göra.
- Han var otrogen. - Va?!
- När då? - Jag vet inte allt.
- Sa hon inte det? - Han sa det.
Var det Hunt som berättade?
Han sa det, fast inte rätt ut.
- Vet Cristina att du vet om det? - Egentligen inte, men hon vet ändå.
- Kan du inte prata med henne? - Nej, då skulle vi prata om det.
- Vill du inte prata om det? - Jo, men inte på det sättet.
- Hoppas det löser sig för dem. - Du orkar väl inte ha Sloan som chef.
Zola. Nu kommer jag!
Kom och sitt här hos oss.
Det ligger nåt i det han säger om nackdelarna med skumplast...
- Vad ville du? - Ändrade planer.
- Ni får ta Sofia i kväll. - Nej.
Vi ska ha damkväll med Altman.
- Ska ni ta Altman till en tjejbar? - Nej. Det är din tur att ha Sofia.
- Jag kanske måste jobba över. - Är det sant?
Jag måste göra chefsgrejer. Och jag ställde upp på alla hjärtans dag!
Kepner! Hur lång tid tar en blindtarmsoperation nu igen?
Om tarmen perforeras kan det ta flera timmar.
- Eller om en blödning uppstår... - Det här är ingen tenta.
Hur lång tid tar en blindtarmsoperation, i verkligheten?
Trekvart till en timme och en kvart.
Vad gör Bailey och Grey i åtta timmar?
Det kanske är ett komplicerat fall...
Kepner.
- Kepner! - Dr Webber var chef väldigt länge.
Rör inte patienten!
- Låt oss sköta vårt arbete. - Jag sköter mitt jobb, dr Bailey.
Och jag är chef på kirurgenheten.
Jag sa ju att ni inte skulle operera.
Låt bli honom! Ta honom till rummet och sätt upp honom på listan.
Där ser ni. Jag sa ju att det aldrig skulle fungera.
Dr Webber. Uttryckte jag mig otydligt i förmiddags?
Det här är ett godartat adenom.
Jag har varit allmänkirurg i trettio år och vet hur godartade adenom ser ut.
Om det finns en tumör i de donerade organen så är de obrukbara.
Ni är en bra läkare. Och en dag kan ni kanske bli en bra chef.
Men ni är plastikkirurg, Sloan. Ni är perfektionist.
Allt ska vara korrekt så att det blir snyggt.
För mig måste det inte vara snyggt.
Jag vill bara att det ska fungera.
Då måste jag ta bort tumören
och sätta in organen i min sjuka patient.
Det lär inte bli snyggt, men det fungerar. Och min patient överlever.
Ge er nu, Sloan. Ge er.
Sug lite till.
Cristina. Snälla du, öppna dörren!
Cristina, om du inte öppnar dörren...
Hur mår du? Cristina? Du skadar väl inte dig själv?
Cristina, jag vet inte vad jag ska ta mig till!
Om du inte öppnar måste jag slå in dörren!
Om allt är bra så öppna dörren!
Nu slår jag in dörren. Om du står för nära får du backa!
Nu slår jag in den!
Okej. Ett, två... tre!
Aj.
Ja, det där var rätt larvigt.
Cristina...?
Jag är läkare och jag har en doktorsgrad.
Jag är för tusan hjärtkirurg!
Jag ska egentligen plugga till sluttentamen.
Mitt livs viktigaste tentamen. Och jag...
Och jag har låst in mig i badrummet och gråter...
För en pojkes skull!
Det hade varit lättare om du hade blivit kär.
- Det hade inte varit lättare. - Jo.
Det hade varit tydligt, entydigt.
Du hade lämnat mig för hennes skull.
Du hade slutat vara kär i mig när du blev kär i henne.
När du låg med henne hade
alla dina hämningar släppt på grund av all kärlek.
Det hade inte varit enklare.
- Var det bara sex? - Ja.
Bara en gång.
Jag förstår inte. Jag förstår inte hur du...
Jag fattar inte varför du låg med nån annan.
Cristina...
Jag vet inte.
Jag kände mig ensam för att vi bråkade.
Jag var rädd och drack mig full
och gjorde nåt urbota dumt.
Alla gör fel, jag gör fel, du gör fel!
Tänker du påstå att du låg med nån
för att jag gjorde abort...?
- Jag gjorde så för att jag var sårad! - Ville du hämnas?
Cristina...
Du ville hämnas.
Herregud, du ville hämnas.
Mark kan inte ha Sofia i kväll. Eller vill inte. Nej, han kan inte.
- Vad ska vi göra? - Vi får ses hemma hos oss.
- Vi två bjuder hem Teddy... - Jag hatar damkvällar!
- Det kan bli toppen. Vi nobbar Teddy. - Så elakt!
Kom igen! Vi kan dansa salsa...
Kommer Teddy att förstå, då?
- Är vi stygga? Är vi stygga damer? - Ja, kanske det.
Vi kanske är väldigt stygga...
Ut med det onda... och in med det goda.
Jag räknar till tre. Ett, två... Var försiktiga!
Och tre.
- Akta klämmorna. - Det går bra.
Sittsäcken kommer att stabilisera mr Coopers nacke.
Men den är följsam så att dr Warren kan intubera och ändra läget.
- När han har intuberat får ni ta över. - En sittsäck?
Man kan få idéer överallt. Den här fick jag på dagis.
Jag satte inspirationens frö och vattnade och ni blomstrade.
Visst är jag en fantastisk chef?
- Leve chefen. När är Hunt tillbaka? - Jag kan knappt vänta.
- Tack. - Hej.
- Allt väl? - Ja, men jag behöver mer kaffe.
Om du är för trött kan vi strunta i att gå ut.
- Vill ni inte gå ut? - Nej, så menade jag inte.
När ska jag sluta vara jobbig? Jag vill inte vara en deppig änka.
- Jag vill inte sänka stämningen. - Jag trodde att du var trött.
Vi ser fram emot damkvällen.
- Gör ni? - Ja.
Vi är elaka och själviska! En kvinna behöver oss i sin ensamhet.
Och vi vill dansa och hångla i stället för att stötta henne!
- Tänkte ni nobba henne och hångla? - Vem var först?
Jag vet inte. Jag avbokade eftersom ni ändå skulle gå.
- Jag ville dansa salsa... - Nej, vi ska träffa Teddy allihop!
- Men jag ska... - Inga ursäkter! - Inga ursäkter.
Jag har läst så många journaler att jag börjar glömma saker.
- Min hjärna är helt tom. - Lexie! Varför läser du inte?
- Jag klarar det... - Nej, du ska inte göra det!
Använd inte min syster som databas. Hon har gått sönder. Nu räcker det!
Då kommer jag tillbaka och hämtar resten av mina saker nån annan dag.
Okej...
- Hej då. - Hej.
Jag kommer alltid att vara kär i dig.
Du är mitt livs kärlek.
Jag kommer aldrig att älska en annan kvinna.
Du kommer inte ens ihåg vad hon heter.
Var rädd om dig.
Hej, Neil.
- Har jag...? - Ja, du har faktiskt överlevt.
- Var är alla? - Du teg om att du skulle opereras.
Har ingen hört av sig för att höra hur jag mår?
Du sa ju till dem att inte göra det, flera gånger.
De är mina släktingar, och de vet väl att de inte ska göra som jag säger.
Jag kunde ha dött. De borde ha kommit!
Jag fattar inte att de inte kom...
Vi kan ringa dem. Ska vi ringa?
- Ja... - Okej.
- Jag har kakor till efterrätt. - Nej, ingen efterrätt.
Ett glas vin och lite mat, bara, sen är vi klara. Det är vardag.
- Tänker du gå om en timme? - Om trekvart.
Ursäkta att jag är sen. Jag velade mellan rött, vitt och rosé.
Men sen tog jag alla sorter. Vi har ju hela kvällen på oss!
Och filmer. "Dirty Dancing" och "Stränder".
Flera filmer...
Cristina, är det du?
- Jag hör hur du andas. Hur mår du? - Jag är här.
- Mår du bättre? - Ja. Jag mår bättre...
Cristina. Jag vet att du inte vill prata om det -
- men jag finns här.
Jag lägger inte på förrän du vill lägga på.
Jag finns här. Jag finns här.
Kroppen består av olika system som håller oss vid liv.
Det som gör att man andas...
...och det som gör att man står upprätt.
- Mår du bättre nu? - Hur sa?
- Du hade influensa. - Ja, jag mår bra nu.
- Får jag vara med? - Javisst.
Sloan var faktiskt en bra chef.
Sloan? Jag ville ha dig eller Webber.
Var Sloan chef? Mark Sloan?
Ja, han var inte så dålig. Men säg inte att jag sa det.
Det som gör att man är hungrig...
...och det som gör att man är lycklig.
Alla system hör ihop. Om man tar bort nåt så rasar resten samman.
Vet ni varför jag bad er komma hit? För att hjälpa er.
Vi ska ju tenta ensamma, men om vi samarbetar kan alla klara sig.
Och det är bara när vårt nätverk sviktar...
När ni är lediga ska ni vara här. Ni ska sova och äta här, ni är ostörda.
Det är Greymetoden, och den börjar nu.
Det är då vi inser hur viktiga de människorna alltid har varit.
Jag kommer att köra på tentan. Jag måste plugga.
Kom in.